Den gamla, övergivna hunden som strövat på Birminghams trafikerade vägar i evigheter skulle precis ge upp för alltid när hon räddades av förbipasserande lagom till jul, skriver brittiska Metro.
Det var för två år sedan som personal från West Midlands Police upptäckte den livrädda hunden som vandrade på gatorna i Birmingham.
”Stackars Molly-Moo var i ett så tragiskt tillstånd och såg så ledsen ut”, säger inspektör Stephen Lee.
”När du tittade i hennes ögon verkade hon trasig som om hon hade gett upp hoppet. Det var förödande”, säger han.
Men poliserna vägrade lämna henne ensam på gatan och tog istället med henne till RSPCA:s Birmingham djursjukhus.
Där fick hon gå upp i vikt och veterinärer började behandla hennes päls och hudsjukdomar.
Molly hade en lång väg att gå och det tog hela 6 månader för den stackars hunden att återhämta sig.
Till slut var hunden äntligen redo för att hitta ett nytt och kärleksfullt hem.
Tyvärr såg det inte ljust ut. Många är skeptiska till att adoptera äldre hundar men till slut hörde John Bebbingtong och hans fru Joanne av sig.
Vill ge Molly ett bra liv
De hade sett bilden på Molly-moo och föll pladask.
”Vi förlorade vår staffie efter 13 år tillsammans och vi letade inte direkt efter en ny hund. Men en dag stötte vi på Molly-Moos foto online och vi blev alla berörda. Hon såg så ledsen ut och hennes historia var hjärtskärande”, sade John Bebbington.
Men John menade att deras förra hund haft 13 år av lycka och att han ville ge Molly-Moo chansen till ett bra liv hennes sista tid.
Men även här blev det en lång startsträcka för den gamla hunden. Hon var ledsen, nervös och förvirrad när hon anlände till sitt nya hem.
![](https://cdn-djur.newsner.com/wp-content/uploads/sites/2/2021/12/28093732/mollymoo.jpg)
Men det var inte bara det psykiska som var jobbigt. Hennes hy var hård och sträv som hos en elefant, hon luktade illa och stora bitar av hennes päls föll av.
”Det var ett jäkla åtagande”, mindes John och tillägger:
”Vi var tvungna att bada henne varje dag och hålla koll på hennes medicinering. Vi var tvungna att schamponera henne, rengöra hennes öron och städa efter henne eftersom alla hennes sårskorpor föll av och hennes päls kom ut.
Han fortsätter:
”Det fanns tillfällen då vi tänkte: ”Vad har vi gjort?” Men så kommer vi ihåg vad någon hade gjort mot henne och hur hon förtjänade ett lyckligt och hälsosamt liv.
Ett år efter räddningen
Ett år efter adoptionen berättade familjen att Molly-Moo var som en helt annan hund. Hennes päls hade vuxit ut, öronen läkt och hennes hy blev äntligen precis så som den skulle vara.
Även det psykiska blev mycket bättre. Enligt John leker Molly-Moo med andra hundar i parken och är en mycket glad och väluppfostrad hund.